Kirurger kan inte vara lata. Riskerna är för stora.
- Det där liknar en ö-cell. - Vilket då?
Det där. Det är bulligt och producerar insulin.
- Det liknar ett moln. - Nej, en ö-cell eller en buffel.
När vi slutar jobba hårt händer nåt hemskt, nåt vi inte kan förutse.
Jag har ingen fantasi. Teddy har dränerat mig helt.
Nej då. Vi ska ju tro på att allting kommer att gå bra.
- Vi håller hoppet levande. - Hon lovade mig ett fint ingrepp.
- Vad har du på schemat? - Ungar.
- Ta av den där rosa gynrocken! - Bailey blockerar mig ändå.
- Och jag hinner jobba med försöket. - Bailey bad dig låta bli det.
Jag vet, men jag måste bara. Jag har nästan...
- Den kunde ha träffat! - Fin satsning...
Du vill slippa tänka på Zola.
- Har ni hört nåt? - Nej.
Vi tjatar på Janet, men hon vet inget.
Vi inväntar datum i rätten.
- Vi håller hoppet levande. - Kasta, Karev!
Kom igen!
- Inte alls illa! - Gillade du det?
"Inte illa", sa jag. Bli inte mallig nu.
Sloan! Skärpning!
- Vem är det där? - Julia, en ögonläkare.
- Mark har träffat henne. - Varje kväll hela veckan.
Snyggt kast, Robbins!
- Webber. Kom hit och stila! - Jag vill läsa ut kapitlet.
Jag sparar mina krafter till matchen. Det brukar behövas.
- Vem är det nu? - Hunt!
- Ta mig! Jag är en jättebra pitcher! - Nej, Shepherd är urskicklig.
- Lilla Grey, slå! - Heja Lexie!
Släpp slagträet! Spring! Stanna inte! - Kom igen nu, ni andra!
- Yang och Grey, stå upp åtminstone. - Hej, älskling!
- Det här ser fint ut, Hunt. - MacDougall.
Säg Brad. Tänk att ni är här. Vi har varit här varje morgon.
- Är det första gången ni övar? - Nej.
Det trodde jag. Snyggt att ni fick ihop ett lag med villervallan hos er.
Webber fick gå, och det där hemska med Alzheimerförsöket som avbröts...
Så klart akutkillen blev chef.
Du får väl kämpa för att hejda blödningarna.
En halvtimme till här bara, sen lär vi spöa er i morgon.
En halvtimme bara! Räcker det?
Jag måste dra. - Lexie. Vi ska göra en bedömning.
- Jag har en sjuk unge. - Jag måste kolla schemat.
- Vänta! - Nej... - Halvtimmen är visst slut.
Kom igen, satsa nu!
"Nåt stort", sa ni. En heterotopisk transplantation?
- Nej. - Men är det nåt stort?
Det tar nog hela förmiddagen.
Mr Felker. Det här är dr Yang som ska göra er angioplastik.
Trevligt att råkas.
Får jag inte operera ett hjärta?
Ni ska förebygga en hjärtinfarkt.
Jag ville utföra en hjärtoperation.
Hallå! Får jag propplösare, eller?
- Jag skrev ut hela spelstrategin. - Vilken bra sekreterare ni är.
Men det var ingen komplimang. Ni borde ge er ut på fältet mer.
- Dra fallet! - Carl Shatler, sopåkare.
Föll av sopbilen, blev påkörd.
Stabil, men skallsår och handskada.
Carl! Jag heter dr Hunt. Vet du var du är? Hör du mig?
10 på komaskalan.
Hämta portabel röntgen och ultraljudsutrustning.
- Handen är mosad och kan inte räddas. - Nej, nej!
- Kepner, ultraljudet! - Flytta er. - Jag ska bara...
- Flytta er, sa jag! - Ja, ja. Ring på min sökare sen.
Skriv på, Karev. Det är en begäran om Zolas journal, hon ska byta sjukhus.
- Varför då? Vi är hennes läkare. - Men adoptivföräldrarna jobbar här.
Först tar de bort Shepherd och Grey och nu läkarna!
- Ni måste skriva på! - Jag fixar det här!
Patienten är från San Francisco. Hypotalamus-hamartom. Fakta?
Tumören växer långsamt, har inga cancerceller...
- Vill ni ha hjälp? - Nej, jag måste bara hålla henne.
- Hur länge har hon krampat? - Det är fjärde anfallet i dag.
Hon blir sämre. Ni kan väl hjälpa henne?
Det är svårt. Charissas tumör sitter excentriskt, mest i ena hjärnhalvan.
Man brukar operera subfrontalt, men jag skulle inte få bort hela.
Kirurgen hemma sa att om ni bara får bort lite, så dämpas symptomen.
- Tills tumören börjar växa igen. - Men all lindring är välkommen.
Jag känner till riskerna och jag har läst på.
Och ni lyckades med 87 procent av era operationer i fjol.
Så vi vill ha ingreppet utfört och att ni ska göra det.
- Jag vill göra nåt nytt. - Hur sa?
Jag vill gå in uppifrån.
Då ser jag bättre och jag kan kanske ta hela.
Men ingen av de åtta neurokirurgerna som vi har pratat med nämnde det.
Det är för att ingreppet aldrig har gjorts förut.
- Vilka risker medför det? - Risken för skador är större.
Som förlust av korttidsminne, stroke, till och med dödsfall.
Nej. Det klarar jag inte.
Jag förstår er verkligen.
Den subfrontala metoden är gängse. Ni kan säkert hitta en kirurg.
Kan jag få se listan på dem ni pratat med?
- Ja, men jag vill att ni gör det. - Dr Samuelson är framstående.
Trevligt att träffa er, mrs Bayer. Varmt lycka till.
Varför hävdar en mor att du vägrar rädda tonårsdottern?
Hon har en HH-tumör. Jag sa att jag kunde gå via hjärnbalken och ta hela.
- Men hon ville inte ta risken. - Använd den gamla metoden, då.
Det finns många skickliga kirurger i San Francisco.
- Men de sökte upp dig. - Den växer bara igen.
Då skulle vi bara hoppas på det bästa.
Ett barn låg i mitt sovrum ett tag och sen tog socialen henne.
Och de säger bara: "Vänta och hoppas på det bästa."
Jag är utled på halvmesyrer! Jag orkar inte med det i dag.
Jag tror på dig. Hon har bäst chans med dig, och det tror mamman också.
Vi avvisar inte folk, Derek. Vi är inte såna här, och du är inte sån.
- Du har rätt. Skriv inte ut henne. - Ska du göra det?
Nej.
Jag ska övertyga henne om att min metod fungerar.
Så det ni egentligen säger
är att hybriden han fick inte fungerar?
Du fick en av de första hybriderna som kan börja trassla.
Det är en samlargrej. Sälj den på nätet när jag dör.
Nu får du bara ta prover varje dag.
För att han kan få diabetes igen?
- För att hybriden är helt misslyckad. - Den har vissa problem.
- Hon försöker ju lösa dem. - Vi har kommit på vad som är fel.
Och vi strävar efter att kunna åtgärda det.
Jag kände till riskerna före ingreppet.
Och med alla kontroller får jag träffa dig oftare.
Ingen fara. Ni kommer att lösa det.
Nu ska jag sätta in katetern. Jag ska föra in den till artären vid hjärtat.
Ni lär se en massa burgare och pommes frites.
Jag jobbar med snabbmat.
Suger ni skräp ur vener hela dagarna?
- Artärer, heter det. - Själv är jag renässansmänniska.
Jag är chef. Men jag måste fixa pommes, grilla, göra milkshakes...
- Jag städar till och med toan ibland. - Ge lite mer lugnande.
Alla andra var upptagna, så du fick väl städa på toan...
Nån har visst fått sämre nyheter än vi.
Min pitcher måste nog prioritera en hjärnoperation.
Jag är en bra pitcher.
Du som var proffs, säg vilken pitcher jag är!
- Är du proffsspelare? - Jag var det förut.
- Kan du spela i morgon? - Man ska väl jobba här?
Du får en anställning för matchens skull, som min sekreterare.
- Kan jag inte få bli kärlkirurg? - Spöa Seattle Presbyterian, bara!
Jag kan göra det. Jag är en bra pitcher!
Grey. Jag berättade för Tysons om barnet och mamman fick bröstsmärtor.
Jag har bett Altman bedöma henne.
Har du pratat med Karev?
- Rätten har begärt Zolas journal. - Varför då?
Bli inte orolig nu. Jag ville bara berätta det.
- "Ö-celler." Försöket är väl Baileys? - Vi samarbetar på det här.
- Jag trodde Bailey var sur på dig. - Nej då, allt är bra.
Då så.
Nästa!
Jag söker information om det här adoptionsärendet. En Zola...
Familjerättsenheten. Ni kan ansöka skriftligt om information hos dem.
Jag är hennes läkare och de har begärt hennes journal.
- Jag kan inte hjälpa er. - Men jag vill bara prata med nån...
Frågor besvaras inom sex till åtta veckor.
- Då så. - Nästa!
- Vart ska jag adressera brevet? - Hit.
- Familjerättsenheten, femte våningen. - Femte våningen, tack.
- Inga blödningar, Shatler är er. - Jättebra!
Hälsa Hunt att jag är så tacksam.
Okej... Var ni sarkastisk nu?
Behöver ni hjälp? Jag saknar operationstid.
Ja, boka en sal.
Och tänk på mig, jag ska ge nån ett trist besked.
Med tanke på vad som hände så har du faktiskt haft tur.
Det låter som inledningen på dåliga nyheter.
En del handben krossades. Nerver och vävnad skadades svårt.
Jag vet mer när vi snittat, men du kan mista de här två fingrarna.
Det är en chock, men du överlevde en hemsk... Jädrar! Vad gör du?!
Nej, det är inget vapen. Det är en träsnittskniv.
Jag gör träsnitt.
Jag har med mig grejerna för jag har mycket dödtid på jobbet.
Ursäkta, jag... Jag blev jätteskraj.
Jag skulle ringa min fru på mobilen.
- Får du spel om jag letar igen? - Nej.
De är ju underbara! Får jag...?
Ja då.
- Wow! Säljer du dem? - Nej.
Att vara sopåkare betalar hyran, det här gör att jag står ut.
Förut var det så, i alla fall.
Du kanske vill gå härifrån. Hon lär bli rätt uppriven.
Berätta för henne att jag också är en sorts konstnär.
- Tänds nåt? - Ja, supplementära motoriska barken.
- Vänstersidig förlamning, alltså. - Då blir hon helt förlamad.
Vi kom in på höger sida tidigare.
- Då så. Vi provar en ny vinkel. - Pling!
- Var då? - Valvet, nedtill.
- Hon blir... - Stum, utan minne, hjärndöd.
- Hur går det? - Jag hittar ingen vinkel. - Stäng av.
- Är jag skyldig mamman att operera? - Nej, inte än. Försök igen.
- Nu blir du jobbig. - Jag övar bara på att vara tränare.
Allvarligt talat. Greppa den jädra elektroden nu.
Sätt på monitorn igen.
Pling.
Hej. Teddy gav mig en angioplastik.
- Det fina jobbet var en rörmokargrej. - De har begärt Zolas journal.
Det är ju bra. Det händer nåt.
- Vad gör du? - Jag ska mejla Janet och fråga mer.
- Nu ska vi hålla hoppet levande. - Och jag har inte knäckt försöket.
Jag har undersökt responser på insulin hela dagen, men nej.
Ser du det där?
Ja, det satt pommes frites där förut!
Och jag var kirurg förut.
Janet, hoppet lever. "Kära klient. Jag är ledig hela veckan."
Jag trodde hon försökte få tillbaka min unge, inte att hon solade.
- Jag vet. Meredith... - Zola har nog glömt oss nu.
Hallå där...
- Ursäkta. Det gäller en adoption. - Ni blir säkert en god far.
- Men först när fallet avslutats... - Jag är läkare, barnet är sjukt.
Raring, jag har hört alla snyfthistorier.
Vi ger ändå inte information om oavslutade fall.
- Jag såg ert födelsemärke där. - Vadå?
- Har ni kollat upp det? - Ja, men det var inte farligt, sa de.
Nej, inte än. Själv skulle jag aldrig våga chansa.
Men ni har väl dålig sjukförsäkring här, så det går på självrisken.
Jag är faktiskt kirurg.
Om ni ger mig pappren på ungen, så ska jag hjälpa er gratis.
Det är domare Brentners fall.
Men han är borta, han får cellgifter.
Det är så sorgligt. Prostatan.
Ni som är läkare, hör den till de farliga?
Nej, inte nödvändigtvis. Det beror på var han får hjälp.
Det kan vara peripartum kardiomyopati. Jag vill flytta henne.
Dr Altman. Varför gör Cristina en angioplastik?
- Hur sa? - Vi undrade bara.
- Det här rör ju inte mig, men... - Precis.
Första året lär man sig metoder, femte året lär man sig respekt.
Respekt för den hjärtsjukdom Cristina lär se hela sitt yrkesliv.
Allt börjar med artären. Man måste gå till början för att förstå slutet.
Till början...
- Bailey får bli centerfielder. - Varför Bailey?
Bailey är en ledare. Hon vet hur hon ska passa.
- Hon är lång. Var är hon? - Left field.
- Kan hon vara catcher? - Vi får ta reda på det.
- Grey, fånga! - Vad i helvete?!
Han får vara cutoff-man.
- Jag behöver mammas anteckningar. - Varför då?
Jag måste se vilken hypotes hon hade och börja med den.
- Jag visste att det skulle fånga dig! - Triumfera inte. Var är de?
Tack.
De undrar om ingreppet blir i dag. Ska jag säga att ni jobbar...?
Vi jobbar. Ibland tänker kroppen bättre än hjärnan.
- Kasta bollen, Grey. - Hallå? Ja.
Jag trodde att styrelsemötet var på torsdag.
- Ni siktar för högt. - Har ni spelat?
Ja, jag var pitcher.
- Mark är kär. - Ögonläkaren. Det lär vara 48 timmar.
Jag borde vara glad för hans skull.
Bara lugn, skaka loss eller nåt.
- Det är hans nya tränarjargong. - Jag finslipar den fortfarande.
Ni slår från fel håll.
- Håller jag slagträet fel? - Nej, det är kroppen.
Rör på huvudet, sänk axlarna.
Ni får inte ihop det.
Det är huvudet, inte elektroden.
Huvudets vinkel måste ändras.
Jag har provat en ny vinkel.
Jag bör kunna nå tumören uppifrån.
- Jag tror att vi kan ta hela. - "Bör"? Hon är mitt barn!
Det medför risker. De blir högre nu.
Hon kan dö av operationen, alltså.
Tack för att ni försöker, men jag vill inte att hon blir försökskanin.
Mrs Bayer. När ni har läst på, har ni stött på ett fall -
- med ett barn med hamartom som har blivit bättre?
Som har kunnat jobba, leva ett liv?
Det här är den bästa chansen.
Altman. - Sloan, 1:e basman. - Bailey, centerfielder.
- Vad gör du här? - Jag jobbar här.
Jag hinner nog inte spela. Jag måste ringa 49 försökspatienter.
- De ska också få trista besked. - Usch, det är jobbigt.
- Ta en ny centerfielder. - Shepherd blir pitcher.
- Nej, hans operation lär bli lång. - Ta mig! Jag kan vara pitcher.
Altman blir pitcher, Sloan 1:e basman.
- Torres... - Skriv på här.
"Plattor och titannät?" Handen gick ju inte att rädda, sa ni.
Men jag ska göra en ny. - Kom till operation, April.
- Ge mig en liten. - Det finns bara stora.
De små kan inte vara slut redan! Jag sa ju till om olika storlekar.
Jag uttryckte mig väldigt tydligt på telefon.
Tjusigt! Jag kommer att bli så snygg i den här.
Och om man är snygg, så spelar man bra. - Eller hur, Avery?
- Vad nu då? Är ni med i samma klubb? - Nej, men Sloan är cool.
Jag får göra hälften av hans operationer.
- Jag fick sköta brännskadorna i går. - Kul...
Grey, du ska...
Att vinna handlar om attityd. Vi är vinnare.
Den här håller fast handen så att jag ser senor och nerver.
Chefen fattar inte att min insats gör alla operationer möjliga.
All personal och all planering.
Jag är väl inte på operation jämt...
- April. Vill du vara sekreterare? - Nej, naturligtvis inte.
Sluta gnälla då. Göm dig inte i pappershögarna.
Om du älskar det, ska du operera. Sov inte, ät inte...
- ...utan gör bara det här. Varsågod. - Ska jag föra in stiftet?
- Skulle du bli inspirerad av det? - Ja.
- Då för jag in stiftet. - Lite för långt till vänster. Nu, så!
- Jäklar! - Vad händer? - Vet inte, men trycket faller.
- Det ser ut som elektrisk alternans. - Hjärttamponad. - Sök HIA!
Går det bra? Tack så mycket.
- Ursäkta. - Vad är det där?
- Min mammas anteckningar. - Men varför har ni dem?
För att de är min mammas anteckningar.
Frys bilden! - Hjärtödem. Jäklar, det är dissektion.
Det var nog därför han föll.
- Hämta Altman! - Varför då?
- Vi måste öppna nu. - April, snitta. - Jag?! Du, då?
- Jag tar handskar. Snitta i bröstet! - Fortsätt, bara.
- Jag har aldrig gjort det här! - Lägg snittet nu, April!
- Här är bristningen. - Okej, snitta utmed aorta.
Snitta proximalt i förhållande till arm-huvudartären.
- Ska inte du göra det här? - Du klarar ju det här.
- Vad har hänt? - Aortadissektion.
Kepner opererade, han behöver ett syntetiskt kärl.
- Torres. Du kan väl avsluta. - Kan vi jobba samtidigt?
- Jag försöker faktiskt... - Jag räddar också hans liv.
- Varför satte inte ni in kärlet? - Kepner fixade det.
Jag har fått ut en del, men jag måste byta vinkel för att få bort resten.
Öppna Mayfieldstödet. - Håll i elektroden så jag kan byta vinkel.
- Ska ni inte ta bort den? - Riskerna är för stora.
Vi kan skada frisk hjärnvävnad. Ta elektroden.
Håll still. Bara 1 mm innebär katastrof. Okej, nu försöker vi.
- Nu ser jag tumören igen. - Spänn åt.
Bra. Börja aspirera. Ta det sakta...
Så där.
- Pulsen är 130. Varför? - Tumören trycker på hypotalamus.
Ge 20 ml labetalol. - Håll i sårhaken.
- Pulsen är 160. - Jävlar! Jag drar ut den.
- Men ni sa ju...? - Vi har inget val.
Vad gör vi nu? Det finns tumörrester kvar.
Vi gör ett nytt försök.
Varför satte ni inte in det själv? Varför väntade ni?
- Är det här nån fälla? - Nej, jag undrar.
Var det fel av mig att vänta nu? Ni hade skällt om jag gjort det själv.
Förut hade ni stoppat Kepner direkt, men nu får hon operera.
- Ni gillar inte ens Kepner. - Det stämmer.
- Hon klarade det bra själv. - Ja, precis.
- Nu är jag färdig. - Gå ut, hör ni. Jag har mycket kvar.
Jag fattar inte.
Jag får ovett om jag opererar och om jag låter bli.
- Vad vill ni? - Ni ska skriva en lista.
Var då? På tavlan? Jag tänker inte operera utan säkerhetsåtgärder.
Lista alla ingrepp som ni nånsin har drömt om att få utföra.
Sikta högt, så ska jag ordna vad jag kan.
Vi är klara nu.
Ni har tagit examen och det här är er present.
Nu luras ni.
I början på året dödade ni nästan Alex Karev för att ni måste operera.
Ni måste vara bäst och först.
Men i dag såg jag en helt annan kirurg.
Precis lika skicklig och kunnig.
Men ni fungerade i teamet.
I dag satte ni patientens behov i centrum.
Och det var det jag ville se.
Så... Ni är färdig.
Skriv en lista.
Vad i helvete gör ni här inne?!
Jag ska sparka...
Jag måste se om cellen överlevde. Ja, den överlevde!
- Vad pratar ni om? - Mamma hade fel.
Cellerna får för lite syre. Hon beräknade mängden på möss.
Men cellstrukturen är helt annorlunda än den hos en människa.
Hennes hypotes stämde inte. Det är därför ö-cellerna i hybriden dör.
Jag har markerat sidan åt er.
- Fick ni bort alltihop? - Ja, men vi får se. Men jag tog allt.
Inga fler kramper, blir hon inte så där knäpp?
- Jo, för hon är ju tonåring. - Men inte på grund av tumören.
Fingrarna... Jag har kvar allihop.
Jag fick bygga nya ben och dra lite ledningar via skruvarna.
Men jag räddade handen åt dig.
- Kommer den att funka? - Det ska den göra.
Det blir fler ingrepp och mycket sjukgymnastik -
- men ni borde återfå all rörlighet.
Den är underbar. Tack.
Jag sa ju att hon var konstnär.
- Mr Brentner? - Ja.
Hur ser läget ut för mig?
Nån kommer och pratar med er strax.
Ursäkta, men jag vill prata om nåt annat.
Ni har ett ärende, barnet Zola.
Hur sa? Jag får inte diskutera fall.
Jag är Zolas läkare. Två läkare vill adoptera henne, men det dröjer så.
- Det här är oetiskt! - Ett sjukt barn ska slippa fosterhem.
Hon behöver stabilitet och bra föräldrar.
- Syster! - Ingen fara, jag ska gå.
Men jag ber er bara att undersöka det här fallet.
Snälla, undersök saken.
Doktorn! Att försöka påverka en domare är brottsligt.
Satsa, Shepherd!
Okej. Karev blir 2:e basman. Nu satsar vi!
- Det står 8-0. - Det är kört. Vi slutar nu!
Nya chefen måste stila. - Du! Har du kvar...?
- Kom igen, du klarar det! - Nu, så!
Slå utanför parken!
Värdelös pitcher!
En femfaldig kranskärlsoperation. Har du en penna?
- Vad gör du? - Skriver en lista.
Teddy bad mig skriva en önskelista över ingrepp.
Jag höll hoppet levande. Konstigt nog lönade det sig!
Det har inte lönat sig för mig. Mitt hopp är bortrest för tillfället.
Fast jag kanske kan bota diabetes.
Din mamma hade blivit så stolt.
Gud hjälpe oss...
- Jättedåligt. - Vill du vara pitcher?
- Vad gör du här? - Jag är outfielder, jag rör på mig...
- Den kommer! - Ta den!
- Jag skulle ta den. - Jaså? Eller skulle du missa igen?
- Vad har ni emot mig? - Hur sa?
Jag skiter i försöket, men jag måste fråga.
- Är ni full? - Ja, det är hon.
- Vad är det med er? - Vad det är?
Det ska jag berätta. Det handlar om er.
- Vad är det som händer? - Jag vet inte.
- Timeout! - Jag grejar det här, Hunt.
- Får han göra så där? - Han verkar tro det.
Det här är väl pinsamt för dig.
Du är säkert snygg när du är taggad.
Boka ett rum... Det är äckligt!
- Låt honom vara. - Hon är ju i motståndarlaget.
Han är ju lycklig. Och jag är också lycklig.
- Och vi två är väl lyckliga? - Sluta jamsa, nu spelar vi!
- Ni är hänsynslös och oansvarig! - Men jag och chefen var överens!
Lägg er inte i. Ni är inte min chef!
Tack och lov för det! Det är tur att försöket ens får fortsätta...
Tyst nu, båda två!
Att påtala Merediths misstag är så fräckt, när ni har gjort egna.
Ert försök håller på att misslyckas. Ni behöver henne.
Och till och med din mamma, Ellis Grey, gjorde fel.
Nu får du skärpa dig. Ta av dig gynuniformen och gör det du ska!
Ni två måste lära er samarbeta.
Men inte här, utan i labbet. Begrips?
Ja.
Spela nu!
Då spelar vi...
- Satsa! - Spring!
Ja!
- Nu blir det 12-0. - Hur länge ska det fortsätta?
Hon skärper sig.
- Hon är skitdålig. - Ja, hon är värdelös.
Vill ni avsluta, Hunt? Ni ser trötta ut. Inte sova på operation!
Ni vill väl inte bli stämda för felbehandling?
- Vi byter pitcher. - Shepherd, gå ut.
- Nej, inte jag. - Lexie, gå ut.
Bra, älskling! Vi tar en ispåse.
Nej, jag har bara värmt upp.
Det finns öl.
- Nej... - Tiden är knapp.
- Nej, vi har fem inningar kvar! - Nej. Ska vår sista tid bli så här?
Ge mig bollen, jag känner att hybriden sviker mig...
- Jag hatar dig så mycket. - Time out!
Ni tog ju time out nyss!
Jag vill bara berätta hur stolt jag är.
- Ni är ett fantastiskt lag. - Nu är han full.
Jag har sett er jobba ihop, lösa problem.
Jag har sett er lära av varandra.
Ni antar de utmaningar som kommer -
- och ni gör mycket mer än det som begärs av er.
- Ert lag är det bästa jag ingått i. - Det är ju sorgligt...
- Du tror inte vi kan vinna det här. - Det här? Nej.
Det är kört för oss. Ni är värdelösa på softboll.
Men som läkare är ni bra, och jag är stolt över att vara er chef.
Och alla är här, så jag ville säga det.
Men nu kommer vi att torska.
- Ska vi torska med flaggan i topp? - Ja!
Ett, två, tre, satsa!
- Vi klarar det här! - Kör hårt, Lexie!
- Kasta, Lexie! - Sprid er!
Hon är ju helt värdelös.
Min mormor kan kasta bättre än du!
- Rakt på tutten! - Jag trodde inte hon stod där.
Hon är kirurg, den kunde ha träffat handen!
- Nu slutar vi. - Ger ni er?
- Nej, vi vann! - Ni ger er!
Vi kanske inte vinner jämt.
Men vi är inte lata.
Vi tar risker. Vi satsar allt vi har.
Vi siktar högt,
och ibland missar vi fullständigt.
Tack för att jag fick vara med och bluffa. Men inte ens det gick...
- Kan du skjutsa hem mig? - Ja då.
Mark är ju barnvakt, så skjutsa hem mig.
- Det är väl ingen fara med hans tjej? - Det är tutten. Hon är i goda händer.
Tänker du berätta vad som hände, eller?
Jag trodde inte hon stod där.
Nej, så var det inte.
Jag kan riktigt känna hur det brinner inombords.
Du är ju full. Jag skjutsar hem dig.
Kom till labbet före ronden.
Ja då!
Bra, chefen.
Det blev fyra inningar. Två mer än på min tid.
- En heterotopisk transplantation, då? - I kväll? Nej.
Ett bra beslut. Du är en bra chef.
Hej då. - Nej tack. - Inget för dig heller.
Vi blev mosade.
- Så dåliga var vi väl inte? - Jo.
- Var var du i går? - Jag gjorde grejer.
- Varför ser du så ledsen ut? - Titta, det här är från Janet.
Domaren har ringt. Han tittade på Zolas fall, vi ska till domstolen.
Ska vi till rätten? Vi ska till rätten!
Men ibland får man ett frivarv.